I begynnelsen var ingenting...
Fristelsen førte til synd...
Da de var utvist fra Eden, fikk Adam og Eva tre sønner:
KAIN, ABEL og SET.
Kain drepte Abel og flyktet til Østen,
der en gruppe falne engler beskyttet ham:
Vokterne.
Vokterne hjalp Kains etterkommere med å bygge en industrisivilisasjon.
Kains byer spredte ondskap og fortærte verden.
Bare Sets etterkommere
forsvarer restene av skaperverket.
I dag blir den yngste i Sets blodslinje mann.
Adam avlet Set, fra Set til Enosj,
Enosj til Kenan, Kenan til Mahalalel,
til min far, Metusalem, så til meg.
I dag gis den fødselsretten til deg,
Noa.
Min sønn.
Skaperen skapte Adam i Sitt bilde,
og så la Han verden i hans varetekt.
Dette er ditt arbeid nå. Ditt ansvar.
Måtte du gå ved Skaperens side i rettskaffenhet.
Så sier jeg til deg...
Sets helligdom!
Mennesker.
Gjem deg-
Vi anlegger en gruve her.
Grunnen er rik på tzohar.
Dette er Skaperens land. Hva driver dere med?
Skaperen?
Gruvene mine går tomme. Byen min forgår og trenger mat.
Og hva har Han gjort?
Han forbannet oss til å nære oss med møde for å overleve!
Pokker om jeg ikke gjør alt som må til for det.
Pokker om jeg ikke tar
det jeg vil.
Denne relikvien tilhører Kains etterkommere nå.
Sets blodlinje ender her
Den er vår. Grav!
Kam.
Hva gjør du?
Den er pen.
Har du sett de andre blomstene?
Hvordan de er festet til bakken?
Der bør de være.
De har et formål.
De skyter knopper.
Og de blomstrer.
Vinden tar frøene deres, og flere blomster vokser.
Vi skal bare plukke det vi kan bruke, det vi trenger.
Skjønner du?
Sem.
Kam.
La oss gå.
Mennesker. Gjem dere.
Vekk.
Du fant byttedyret vårt.
Så heldig.
Men kanskje ikke... for deg.
Vet du hvor lenge siden det er vi spiste kjøtt?
Siden vi så et dyr?
Rolig.
Vær så snill. Hva ønsker du?
Rettferdighet.
Hvorfor drepte de den? - De spiser dem.
Hvorfor det?
De tror det gjør dem sterkere.
Er det sant?
De glemmer
at styrke kommer fra Skaperen.
Mamma!
Ser du brødrene dine?
Kam så menn jakte i dag.
De nærmer seg.
Hvordan reagerte han?
Han ble litt for interessert.
Han måtte se det en gang.
Jeg så noe annet.
En blomst
som sprang opp fra ingenting.
Hvil deg.
Kanskje Han endelig vil gjøre alt godt igjen.
Metusalem.
Talte Han til deg?
Jeg tror det.
Vil Han hjelpe oss?
Han vil ødelegge verden.
Det er en lang og farlig reise for guttene.
Hvordan vet du at bestefaren din ennå lever?
Jeg gjør ikke det.
Jeg så fjellet hans.
Vi må finne ut om han vet hva vi skal gjøre.
Sem. Kan du hjelpe meg med dette?
Vi kan gjemme oss et sted med guttene.
Vi skal ikke gjemme oss.
Vi burde alt ha dratt.
Få vise deg hvordan du gjør det.
Skyv den inn her.
Neste gang vi kommer, har vi flere ting vi kan trenge.
Det er byer forut.
Vi kommer ikke for nær.
Er det en tzohar-gruve?
Det var det en gang. Før de tok ut alt.
Bør vi gå rundt?
Nei.
Tror dere alle er døde?
Det ser slik ut.
De må ha finkjemmet grunnen.
Og noen finkjemmet dem.
Pappa!
Hold dere nær meg.
Far!
Her borte!
Får jeg se?
Rolig.
Si meg navnet ditt.
Har du et navn?
Ila.
Jeg heter Ila.
Ila.
Det vil gå bra med deg.
Dette er Sem.
Han vil holde deg hardt i hånda og ikke slippe.
Opp hit!
Vi må dra. Nå.
Opp bakken. Løp.
Vi kan ikke dra dit.
Vi har ikke noe valg. Skynd dere!
Stans, menn! - Kjempene!
De dreper deg!
Sem!
Beskytt moren din, først og fremst.
Jeg er glad i deg.
Løp!
Noa.
Går det bra?
Vi skal besøke Metusalem. Bestefaren min.
Et av den gamles barn.
Dere burde ha drept dem.
Men, Samyaza...
Dette er et menneske, Og. Husker du hvordan de forrådte Skaperen?
Det er Han som sender oss!
Det lyver!
Forlat dem her for å råtne.
Hva er de?
Vokterne.
Pappa?
Sov nå.
Syng for meg.
Jeg vil at faren min skal synge for meg.
Jeg mistet også faren min da jeg var svært ung.
Han sang en sang for meg når jeg ikke fikk sove.
Vil du høre den?
Månen står høyt
Trærne er sammenflettet
Faren din venter på deg
For å hylle deg inn i sine beskyttende vinger
Og hviske deg i søvn
Faren din er
Den helbredende vinden
Som hvisker deg i søvn
Som hvisker mens du sover
Det er et stygt sår.
Hun vil aldri få barn.
Men om feberen ikke tar henne,
tror jeg hun overlever.
Følg meg-
Beklager at jeg skremte dere.
Voktere har lært seg å være redd for mennesker.
Så hvorfor hjelper du oss?
Skaperen laget oss på den andre dagen.
Den dagen Han skapte himmelen.
Vi voktet over Adam og Eva.
Så deres skjørhet og kjærlighet.
Vi så deres fall og følte medynk med dem.
Vi var ikke av stein da, men lys.
Vi fikk ikke blande oss inn.
Likevel valgte vi å prøve å hjelpe menneskeheten.
Og da vi var ulydige mot Skaperen,
straffet Han oss.
Vi ble omsluttet av deres verden.
Stein og søle la vår flammeglød i lenker.
Likevel lærte vi menneskeheten alt vi visste om skaperverket.
Med vår hjelp
reiste de seg fra støvet og ble store og mektige.
Men så gjorde de gavene våre til vold.
Bare én mann beskyttet oss. Bestefaren din, Metusalem.
De fleste av oss ble jaktet på og drept.
De som overlevde, ble fanger i disse steinskallene,
strandet på dette karrige landet.
Vi bønnfalt Skaperen om å ta oss med hjem.
Men Han var alltid taus.
Og nå
påstår du at du har hørt en kallelse fra Ham.
Samyaza kan ikke godta dette.
Et menneske? Når menneskene ødela verden.
Men når jeg ser på deg,
ser jeg et glimt av Adam igjen.
Mennesket jeg kjente.
Mennesket jeg kom for å hjelpe.
Hvorfor kan jeg ikke bli med?
Fordi du må passe på moren din.
Skjønner du?
Og pass på faren din.
Pass på dem.
De er i gode hender.
Bestefar?
Noa.
Dette er oldefaren din. Vis ham respekt.
Si navnet ditt.
Jeg heter Sem.
Min eldste.
Kom nærmere.
Få se på deg.
Du er heldig.
Jeg tror du må ha din mors utseende...ikke din fars.
Fortell om deg selv.
Så,
hva liker du best i verden?
Bær. - Hva?
Bær. - Bær, ja.
Ingenting kan konkurrere med ferske, modne bær.
Det er så lenge siden at jeg knapt husker smaken av dem.
Tok du med noen til meg?
Nei?
Jeg har lyst på dem nå.
Tja...kanskje en dag.
Du må være sliten. Det er langt opp hit.
Hvorfor ikke hvile?
Så perfekt.
Det vi må diskutere, passer ikke for gutter.
Du vet hvorfor jeg har kommet? -Ja.
Før han gikk bort, fortalte min far Enok meg at én dag,
hvis menneskene fortsatte som de gjør,
ville Skaperen utslette denne verden.
Så det jeg så, er sant?
Alt liv utslettet på grunn av det menneskene har gjort?
Kan det ikke unngås?
Noa, du må stole på at Han snakker på en måte du forstår.
Så si meg, kan ødeleggelsen unngås?
Nei.
Han sendte meg hit.
Hvorfor sende meg hvis jeg ikke kan gjøre noe for å stanse det?
Kanskje Han bare sender deg hit for å drikke te
med en gammel mann.
Er det alt du så?
Ødeleggelsesilden og dette stedet?
Nei...ikke ild.
Vann. - Vann?
Faren min sa det ville bli ild.
Jeg så vann. Døden ved vann.
Jeg så død.
Og jeg så nytt liv.
Det er noe mer, bestefar.
Noe jeg må gjøre.
Jeg vet det.
Jeg så bare ikke hva det var.
Nytt liv.
Kanskje det er mer du skal se.
Sendte Han deg ikke hit for å drikke te med en gammel mann?
Medisinen smaker alltid vondt.
Hun var den eneste som rørte seg. - Var hun hardt skadd?
Hun hadde et stort sår på magen. Mor hjalp til. Jeg holdt henne i hånden.
Da må hun ha følt seg trygg.
Så?
Ild fortærer alt.
Vann renser.
Det skiller det skitne fra det rene. De onde fra de uskyldige.
Og det som synker, fra det som flyter.
Han ødelegger alt,
men bare for å begynne på nytt.
Er du sikker?
Ja.
Stormen kan ikke stanses.
Men det er mulig å overleve den.
Du trenger kanskje dette.
Det er et frø.
Fra den første hagen.
Fra Eden.
Husk, Noa...
Det er en grunn til at Han valgte deg.
Du får ikke tak i meg!
Pappa!
Bestefaren min lever.
Han har hjulpet meg med å forstå hva vi skal gjøre.
Menneskene blir straffet for det de har gjort mot denne verden.
Det blir ødeleggelse.
Det blir tragedie.
Og familien vår har blitt valgt til en stor oppgave.
Vi har blitt Valgt til å redde de uskyldige.
De uskyldige?
Dyrene.
Hvorfor er de uskyldige?
Fordi de ennå lever som de gjorde i Edens hage.
Ja.
Og vi må redde nok av dem til å begynne på nytt.
Men hva med oss?
Vi får vel også begynne på nytt.
Vi får starte på nytt i en ny og bedre verden.
Men først
-må vi bygge. - Hva da?
Det kommer en stor flom.
Vannet i himmelen vil møte vannet på jorda.
Vi skal bygge et fartøy for å overleve stormen.
Vi skal bygge en ark.
Ta forræderen med tilbake.
Han er barn av den gamle!
Stans!
Det er arbeid som må gjøres. Hjelp oss.
Hjelpe dere?
Vi prøvde å hjelpe deres slag en gang.
Vi mistet alt på grunn av dere!
Ikke alt.
Vi kan redde det som er igjen. Vi kan tjene Ham igjen.
Din forræderiske slange!
Skaperen.
Barn!
Hva er dette?
Dette...
Dette er arken vår.
Vi skal hjelpe denne mannen.
Sem.
Vent.
Vær så snill.
Gjør det ennå vondt?
Kam!
Sem!
Han har ingen.
Kom.
Så du dem, far?
Far?
Ja, Jafet.
Det begynner.
Klar?
Den sover.
Forsiktig.
Den er gutt, og den er jente.
Etter stormen blir de mor og far.
Og ungene vil spre seg over hele verden.
Vi må være forsiktige med dem.
Og beskytte dem.
Skjer det noe med dem,
vil en liten del av skaperverket for alltid være tapt.
Alle disse uskyldige vesenene er nå i vår varetekt.
Det er jobben vår å passe på dem.
Far?
Alle fuglene er i par.
Du har mor, Sem har Ila.
Hva med meg?
Hva med Jafet?
Hvem er der for oss?
Så du hvordan Han laget skogen slik at vi fikk tre til arken?
Hvordan Han sendte fuglene?
Så,
har Han ikke sendt alt vi trenger?
Mor?
Hva er det?
Slanger!
Kommer slangene også?
Alt som kryper, kravler og glir.
Det går bra.
Far!
Ikke vær redd.
Ingen skal skade denne gutten.
Hva heter du?
Kam.
Jeg heter Tubalkain.
Kjenner du til meg?
Kjenner du ikke til din egen konge?
Faren min sier det ikke kan være noen konge i Skaperens hage.
Kam...kom hit.
Ikke ta den beste soldaten min.
Han tilhører ikke deg.
Han har hånda på våpenet. Jeg tror han tilhører meg.
Kam.
Legg den fra deg.
Nei, han ga den til meg. - Gjør som jeg sier.
Da jeg hørte snakk om mirakler, avviste jeg dem.
Så fikk jeg se fuglene fly hit med egne øyne og måtte komme.
Det er ingenting for deg her. - Å nei?
Alt dette tilhører meg.
Dette landet. Denne skogen.
Forskansningen din.
Trodde du at du kunne forsvare deg mot meg i den?
Den skal ikke beskytte mot deg.
Hva er det da?
En ark
for de uskyldige når Skaperen sender floden for å utrydde de onde.
Skaperen bryr seg ikke om hva som skjer i denne verden.
Ingen har hørt fra Ham siden Han merket Kain.
Vi er alene. Foreldreløse barn,
forbannet
til å nære seg av jorden med møde.
Pokker om jeg ikke gjør alt som må til for det.
Pokker om jeg ikke tar det jeg vil.
Har vi møttes før?
Jeg er Lameks sønn!
Jeg er etterkommer av Set i åttende generasjon!
Dra tilbake til Kainsbyene deres!
Vit at vi alle er dømt!
Jeg har menn som støtter meg, og du trosser meg alene?
Jeg er ikke alene.
Frykt ikke, mitt folk!
Ikke vær redde! Bli der dere er!
Er Hans voktere med deg?
Mirakler? En flom, påstår du?
Kanskje du har rett.
Kanskje var det ikke nok å kaste oss ut av Paradiset.
Kanskje vender Han tilbake for å drepe oss alle.
Gjør Han det,
skal jeg overleve på skipet ditt.
Du og ditt slag kan ikke slippe unna.
Tiden deres er over.
Landet er døende. Byene er døde.
Ikke hør på ham.
Folket mitt følger meg!
Og flere vil følge dem!
Jeg er ikke redd for mirakler, sønn av Lamek!
Nekter du å gi flokken min ly,
vender jeg tilbake... med en folkemasse!
Vi drar.
Far?
Vil det komme så mange?
Vi må bli ferdige så fort vi kan.
Jo før Han sender regnet, jo bedre.
Til da er vi tryggere på innsiden.
Vi bygger.
Først våpen, så menn.
Bare gi mat til de som vil kjempe.
Bevæpne dem,
lær dem opp, så kan de gjøre alt.
Vi kan knuse kjempene med en hær.
Vær så snill, vier sultne! Gi oss kjøtt, vi sulter! Hjelp oss!
La oss gå!
Vi sulter!
Skal jeg komme tilbake?
Nei.
Tror du mennene vil angripe oss?
Når regnet kommer.
Hvordan tror du det blir?
Jeg har forestilt meg det.
Å se så mye død...
Jeg er ikke sikker på om det fins ord gode nok.
Slutten på alt.
Begynnelsen.
Begynnelsen på alt.
Så hva er det?
Sem er svært glad i deg uansett hva han har gjort.
Sem trenger en kvinne.
En ekte kvinne.
Han bør ha en familie.
Jeg kan ikke gi ham det.
Og jeg skal ikke nekte ham slike ting,
selv om han vil.
Jeg vil ikke.
Dessuten,
hvorfor ønsker Skaperen ei ufruktbar jente på arken?
Ila.
Da vi først tok deg til oss,
trodde jeg du ville bli en byrde.
Og jeg ville ikke at andre skulle ødelegges av denne verden.
Men jeg tok feil.
Du er en gave.
En dyrebar gave.
Ikke glem hvilken dyrebar gave du er.
Jeg vet du vil finne koner til Kam og Jafet.
Du bør finne en til Sem også.
Hvor tror du at du skal?
Vær så snill, ikke ta babyene mine!
Slipp dem! Vær så snill!
Beklager, vi må spise!
Barna mine! Stans!
Ikke ta barna mine! Stans ham, noen!
Slipp dem!
Slutt å stritte imot!
Bli med meg! Slutt å stritte imot!
Du! Du!
Jeg har to jenter å selge!
Ta jentene! Gi meg kjøttet!
Hva skjedde?
Alt dette burde ha vært inne nå.
Stormen kommer. - Hva med konene våre?
Hørt du ikke hva jeg sa? - Men når kommer de?
Det blir ingen koner.
Hva? Nei? Du sa at Skaperen ville gi oss det vi trenger.
Hjelp broren din.
Nei! Du kan ikke gjøre dette! Hvordan skal jeg bli mann?
Jeg sa hjelp broren din.
Du vil at jeg skal forbli et barn! -Neil
Jeg ber deg være mann... og gjøre det som må gjøres.
Kam!
Hva gjør du, Noa?
Ondskapen er ikke bare i dem.
Den er i alle.
Jeg så den.
Nei.
Noa.
Det fins godhet i oss.
Se på guttene våre.
Sems lojalitet. Jafets vennlighet.
Kams integritet.
Gode menn.
De blir gode fedre.
Sem er blind av begjær.
Kam er full av lyst.
Og Jafet ønsker bare å behage. Jeg er ikke bedre.
09 du?
Fins det noe godt eller dårlig du ikke vil gjøre for de tre guttene?
Vi ville begge drept
for å beskytte barna våre. - Ja.
Vi er ikke annerledes.
Vi var svake og egoistiske som trodde vi kunne skille oss ut.
Vi vil arbeide,
fullføre oppgaven,
og så dø,
som alle andre.
De er barn!
De er barna våre, Noa!
Føler du ingen nåde?
Tiden for nåde er omme.
Nå begynner straffen vår.
Kam!
Bestefar?
Tok du med deg noe?
Plantet Noa frøet jeg ga ham?
Ja.
Var det ingen bær i den skogen?
Sem lovet meg bær.
Jeg er lei for det.
Det visste jeg ikke.
Så synd.
Så hvorfor kom du hit?
På grunn av Noa.
Guttene våre får ingen kone.
Sem har Ila, men hun er ufruktbar.
Det blir ingen andre koner, så
ingen barn.
Rettferdighet.
Skaperen ødelegger denne verden fordi vi fordervet den.
Derfor må vi ødelegges selv.
Nei.
Jeg kan ikke tro på det.
Ikke når jeg ser på sønnene mine.
De ønsker bare kjærlighet.
Er ikke det alt hjertene deres trenger for å være gode?
Hvem er god? Hvem er ond?
Hvordan kan jeg vite hva som er riktig?
Det er Noas valg. Verken mitt eller ditt.
Det virker som om han har tatt det.
Så du vil ikke hjelpe meg.
Jeg vet ikke om jeg kan.
Men om jeg prøvde, ville det forårsake smerte
og muligens tragedie.
Og til slutt vil Noa lide for det igjen.
Ønsker du det?
Jeg vil at sønnene mine skal få barn og bli lykkelige.
Jeg holder ikke ut tanken på at de dør alene.
Unna vei! Slipp meg gjennom!
Vær så snill!
Kom deg vekk!
Nei...
Det går bra. Jeg skal ikke skade deg.
Jeg har mat.
Her.
Hva vil du?
Ingenting.
Er du alene?
Ja.
09 du?
Jeg kan hjelpe deg med å flykte.
Nei.
Da blir jeg en liten stund.
Hvis det går bra.
Jeg heter
Na'el.
Sem!
Finn dem og før dem tilbake.
Vær forsiktig.
Kam?
Ikke vær redd, sønnedatter
Ikke vær redd.
Bestefar. - Ja.
Hva gjør du her nede? - Leter etter bær jeg har lyst på.
Hjelp meg å lete etter dem. Øynene mine er ikke så gode som før.
Jeg må finne Kam. - Det blir tid nok til det.
Kom hit.
Kom.
Kom og hjelp meg-
De er her et sted.
Bærene er her et sted.
Jeg vet det er bær.
Det er ingenting her, bestefar.
Få ta deg med til Noa. - Nei.
Det trenger du ikke. Gå nå.
Gå du.
Vent.
Du har vært hos familien min i ti år.
Og er du glad i dem?
Sem? Og Noa?
Han reddet livet mitt.
Oppdro meg. - Ja, det gjorde han.
Ja.
Og nå er du som en datter for ham.
Min egen sønnedatter
Ti år i skyggen av hjemmet mitt,
og jeg har aldri gitt deg min velsignelse.
Får jeg?
Kam! Ila!
Du kan gå nå. Gå til ham.
Gå. Gå nå.
Ila!
Vi må tilbake...
Vi må dra.
Kom igjen. Nå!
Jeg er et menneske.
Skapt i Ditt bilde.
Hvorfor taler Du ikke med meg?
Jeg gir liv.
Jeg tar liv. Som Deg!
Og jeg er som Deg, ikke sant?
Tal til meg.
Tal til meg!
Det har begynt!
Døden kommer fra himmelen!
Dette regnet
skal vaske oss fra jordens overflate.
Men vi er mennesker.
Vi bestemmer... om vi skal leve eller dø.
Vi er mennesker!
Og forente mennesker er uovervinnelige!
Ønsker dere å leve?
Vi dreper kjempene!
Vi dreper Noa!
Vi tar arken!
Noa!
Hvor er Kam?
Få den av meg, nå!
Nei! Nei!
Vi må vekk! - Jeg forlater deg ikke.
Kam!
Far, hjelp!
Hjelp henne! - Hjelp meg, vær så snill!
Vær så snill å hjelpe meg!
Hjelp meg!
Nei!
Kam! Kam!
Kam!
Samyaza!
Noa! - Hvor er Kam?
Kam har kommet gjennom! Fort!
Løp!
Kam!
Fortere!
Framover!
Beskytt moren din. Beskytt alle.
Del dere!
Min Skaper,
tilgi meg.
Skaperen tar ham hjem.
Kam!
Kam?
Sem...gå inn.
Gå inn.
De er like ved. Gå inn!
Farvel, sønn av Adam.
Hvor er du, gutten min?
Kam!
Kam?
Det går bra.
Sem -Mon
Hvor er du, Jafet? - Jeg er her, Ila!
Mor, hvor er far?
Vær så snill, Noa,
det må være noe vi kan gjøre.
Vi kan dra overlevende opp i tau.
Ikke alle kan være soldater, far.
De er bare mennesker. Og det er plass.
Det er ikke plass til dem.
Snart er alt vi kjenner til, borte.
Alt som er igjen av skaperverket, er mellom disse veggene.
Utenfor,
bare kaosets vann.
Dere er sinte.
Dere dømmer meg.
Få fortelle en historie.
Den første faren min fortalte meg og den første jeg fortalte dere.
I begynnelsen
var ingenting.
Bare det uendelige mørkets stillhet.
Men Skaperens åndedrag vibrerte mot tomhetens ansikt og hvisket:
"La det bli lys."
Og det ble lys.
Og det var godt.
Den første dagen.
Og så begynte det formløse lyset å få substans og form.
En andre dag.
Og vår verden ble til.
Vårt vakre, skjøre hjem.
Og et stort, varmende lys skinte om dagen.
Og et mindre lys hersket om natten.
Og det ble kveld. Og morgen.
En ny dag-
Og verdens vann samlet seg,
og midt i det kom tørt land til syne.
Nok en dag gikk.
Og fra bakken vokste det ting...
Et tykte teppe av grønt som strakte seg over skaperverket.
Og i vannet yrte det også av liv.
Store skapninger i dypet som ikke lenger fins.
Store mengder fisk. Noen av dem lever ennå i havet.
Og snart var himmelen full av fugler.
Og det ble kveld og morgen. En femte dag.
Nå var hele verden full av levende vesener.
Alt som kryper, alt som kravler og hvert dyr som går på bakken.
Og det var godt. Alt var godt.
Det var lys og luft og vann og jord, rent og ubesudlet.
Det var planter og fisk og fugler og dyr,
hvert etter sitt slag. Alt del av et større hele. Alt på sin plass.
Alt var i balanse. Det var paradis.
En juvel i Skaperens hånd.
Så formet Skaperen mannen. Og ved hans side, kvinnen.
Vår alles far og mor.
Han ga dem et valg.
Følg mørkets fristelse,
eller hold på lysets velsignelse.
Men de spiste av den forbudne frukt.
Deres uskyld forsvant.
Så i de ti generasjonene etter Adam har synden
vært blant oss.
Bror mot bror...
Nasjon mot nasjon...
Mennesket mot skaperverket.
Vi drepte hverandre.
Vi ødela verden. Vi forårsaket dette.
Mennesket forårsaket dette.
Alt som var vakkert,
alt som var godt,
ødela vi.
Nå
begynner det på nytt.
Luft, vann, jord, planter, fisk, fugler og dyr.
Paradiset kommer tilbake.
Men denne gangen
blir det ingen mennesker.
Vender vi tilbake til hagen,
ødelegger vi den bare én gang til.
Nei.
Skaperen har dømt oss.
Menneskeheten må dø ut.
Sem og Ila,
dere vil begrave moren deres og meg.
Kam, du vil begrave dem.
Jafet vil begrave deg.
Du, Jafet,
blir det siste mennesket.
Og med tiden blir du også støv.
Skaperverket får være i fred...
Trygt og vakkert.
Jeg er svært lei meg for den jenta.
Og jeg er svært lei meg for deg.
Men vi har fått en oppgave mye viktigere enn våre ønsker.
Kam.
Noa...
Vet han at jeg er her?
Vet han at jeg er her? -Nei, nei!
Hvorfor hjelper du meg?
Det var ei jente.
Jeg prøvde å få henne om bord i arken.
Men han lot henne bare dø.
Og nå ønsker du hevn.
Nei.
Jo.
Det fins ikke mer land.
Alt der ute må være dødt.
Det måtte bli slik Han ønsket det.
En verden uten mennesker.
Det skjønner du vel?
Jeg skjønner
hvor vanskelig dette var for deg,
som en mann som respekterer livet
og er glad i barna sine.
Du har vært sterk.
Men det er fullført.
Det er fullført nå.
Og du kan legge fra deg byrden.
Noa.
Det går bra.
Hvis faren din fant meg, ville han drept meg.
Vi må være beredt, men jeg er for svak.
Hva gjør du?
Jeg må få tilbake styrken.
Dyrene er verdifulle. Det er bare to av hvert.
Og det er bare én av meg.
Men regnet, alle miraklene, er for dem.
Dem?
Faren din fyller et skip med dyr mens barn drukner.
Han ydmyker deg ved å si at du må tjene dem.
Å nei.
De skal tjene oss.
Slik er menneskets storhet.
Da Skaperen var ferdig med å lage himmelen, marken, havet og dette dyret,
var Han ikke fornøyd.
Han trengte noe større. Noe
som skulle herske over det og undertvinge det.
Han skapte oss i Sitt bilde.
Oss.
Dette er din verden, Kam.
Ta den.
Ila.
Å, bestefar.
Hva er det?
Du er ikke syk.
Men det er umulig.
Hva er det?
Noa.
Det er barnebarnet hans.
Hva er galt?
Far. - Noa.
Vi har kommet for å be om din velsignelse.
Jeg skjønner ikke.
Jeg er med barn.
Det er ikke mulig.
Du er ufruktbar.
Du kan ikke unnfange.
Hvordan er det mulig? - Bestefar.
Jeg ba bestefar... - Om hva?
Trosse Skaperen?
Å gi barna våre en framtid.
Å gi menneskeheten en framtid.
Skjønner du hva du har gjort?
Alle livene! Alle menneskene!
For ingenting!
Vet du hva dette tvinger meg til å gjøre?
Nei!
Vær så snill! Vær så snill!
Jeg kan ikke gjøre dette!
Si at jeg ikke må gjøre dette!
Vær så snill.
Har jeg ikke gjort alt Du har bedt meg om?
Er ikke det nok?
Hvorfor svarer Du meg ikke?
Hvorfor?
Jeg skal ikke svikte Deg.
Det skal bli gjort.
Far?
Regnet har stoppet.
Skaperen smiler til barnet vårt.
Regnet har stoppet på grunn av barnet ditt, ja,
men Han smiler ikke.
Hvis barnet er en gutt,
blir han det siste mennesket istedenfor Jafet.
Blir det ei jente,
som kan vokse opp til å bli mor,
må hun dø.
Er du gal?
Det er barnet mitt!
Føder du ei jente,
dreper jeg henne med det samme hun fødes.
Mor!
Mor, fuglen min!
Ingenting. - Ingen gjørme.
Ingenting.
Vi må likevel vekk herfra.
Ila,
det er ingenting.
Det er ingenting der ute.
Hvor lenge har dere mat og vann? Noen uker?
En måned? - En måned.
Vær så snill og vent.
Vent til fuglen finner land. Vær så snill.
Jafet...send ham igjen.
Han er for sliten. - Så vekk en annen.
Her.
Vær så snill. En som kan finne et hjem til oss.
Nei.
Vi drar i dag.
De vil dø der ute.
Ikke om de blir her.
Og lar deg drepe barnet sitt?
Noa.
Noa!
Jeg forårsaket dette.
Jeg forårsaket dette, Noa!
Vær så snill!
Straff meg!
Straff meg, Noa!
Ikke dem.
Ikke barnet.
Vær så snill.
Barnet blir ikke straffet.
Vi blir alle straffet.
Alle sammen.
Jeg ønsker ikke å gjøre det.
Men jeg må.
Det gjør meg vondt,
men det er rettferdig.
Rettferdig?
Hvordan?
Hvordan er dette rettferdig?
Det er en baby, Noa.
Gjennomfører du dette,
mister du sønnene dine og Ila,
du mister meg.
Jeg elsker deg, Noa.
Og jeg har fulgt deg overalt. Gjennom alt.
Jeg tilga deg-
Jeg tilga deg da alle var døde.
Jeg var klar til å dø sammen med deg.
Men dette
tilgir jeg aldri.
Gutt eller jente, jeg tilgir det aldri!
Og du vil dø alene! Ikke bare alene, men hatet!
Hatet av alle du er glad i.
Det er rettferdig!
Det er rettferdig.
Tiden er inne.
Før ham gjennom der.
Han dør av ett slag.
Bare i tilfelle.
Jeg vet ikke om jeg kan.
Han drepte kvinnen din.
Og nå planlegger han å drepe din brors førstefødte.
Ønsker du det?
Vil du at søsteren din skal dø på havet?
En mann styres ikke av himmelen,
men av sin egen vilje.
Så jeg spør deg,
er du en mann?
Bra.
For er du en mann,
kan du drepe.
Men han følger meg ikke.
Ta deg av babyen.
Ikke vær redd, mor.
Vi vil møtes i den nye verden.
Far.
Nei!
Hvordan kunne du?
Jeg trodde du var god!
Jeg trodde Han valgte deg på grunn av det.
Han valgte meg fordi Han visste jeg ville fullføre oppgaven,
bare derfor.
Mor.
Tiden er inne.
Bli med meg.
Det går bra. - Bli der, Jafet.
Kom inn.
Slik.
Det går bra, Ila. Du er trygg her.
Hold det inne i meg.
Babyen din kommer.
Babyen din kommer, Ila.
Ikke tenk på noe annet.
Far, de er våkne! De spiser hverandre!
Dyrene. - Hva?
Kom.
Kom!
De kan ikke ha våknet uten vår hjelp.
Hvilken vei?
Slik ja.
Kains blodslinje.
Jeg sa
et jeg ikke er redd for mirakler.
Slik ja.
Litt til.
Gutt eller jente?
Hva skjer?
Det kommer en til.
To?
Tvillinger.
Mor...nå?
Jeg er lei for det.
Jeg er veldig lei for det.
Søstre.
Nei.
Nei!
Han rører ikke døtrene våre.
Nei! Sem!
Jeg skulle ha drept deg da jeg drepte faren din.
Nå skal vi kjempe til døden.
Nå!
Menneskenes ondskap skal ikke leve i det nye Eden.
La oss være i fred!
Han er min!
Arken, dyrene og alle kvinnene dine er nå mine.
Jeg skal bygge en ny verden
i mitt bilde.
Nå...er du en mann.
Skaperen har ikke glemt oss.
Hun het Na'el.
Hun var uskyldig.
Hun var god.
Det er en gutt.
- Flytt deg.
Det er en gutt.
Hvor er hun?
Nei. Nei.
Du kan ikke.
De er vakre.
De?
Du kan ikke drepe to.
Han sendte oss det vi trenger.
Å nei. Nei. Nei!
Du kan ikke!
Nei!
Noa.
Vær så snill.
Det er barna mine!
Barnebarna dine! - Jeg lar meg ikke stanse.
Jeg vet jeg ikke kan stanse deg, men de gråter!
Ikke la dem dø gråtende.
Få roe dem ned.
La dem føle fred.
Månen står høyt
Bladene sammenflettet
Faren din venter på deg
For å hylle deg inn i sine beskyttende vinger
For å hviske deg i søvn
For å legge deg i
sine villige armer
Til nattehimmelen viker
Faren din er den helbredende vinden
Som hvisker deg i søvn
Som hvisker mens
du sover
Du trenger ikke se dette. - Jeg skal holde dem.
Gjør det fort.
Gjør det fort!
Jeg kan ikke gjøre dette.
Det går bra.
Dekk til øynene dine, Jafet.
Kam. - Han er her.
Du trenger ikke dra.
Jeg hører ikke til her.
For hva det er verdt,
er jeg glad det begynner igjen med deg.
Kanskje lærer vi å være snille.
Kommer han tilbake?
Noen ting kan ikke rettes opp.
Jeg må vite
hvorfor du sparte dem.
Jeg så ned på de to små jentene
og følte bare kjærlighet i hjertet mitt.
Så hvorfor er du alene?
Hvorfor er du skilt fra familien din?
Fordi jeg sviktet Ham.
Og jeg sviktet alle dere.
Gjorde du det?
Det er en grunn til at Han valgte deg, Noa.
Han viste deg menneskenes ondskap og visste du ikke ville se bort.
Men da så du godhet også.
Valget ble lagt i dine hender fordi Han la det der.
Han ba deg avgjøre om vi var verdt å redde.
Og du valgte...nåde.
Du valgte kjærlighet.
Han har gitt oss en ny sjanse.
Vær far.
Vær bestefar.
Hjelp oss med å gjøre det bedre denne gangen.
Hjelp oss med å begynne på nytt.
Skaperen
skapte Adam i Sitt bilde,
og la verden i hans varetekt.
Den fødselsretten
ble gitt videre til oss.
Til min far, til meg og sønnene mine,
Sem,
Jafet,
og Kam.
Og den fødselsretten gis nå til dere,
våre barnebarn.
Dette blir deres arbeid
og deres ansvar.
Så jeg sier dere,
vær fruktbare og bli mange
09 Oppfyll jorden.